Николай Лилиев
Градините повехнали скърбят…

chitanka.info

ГРАДИНИТЕ повехнали скърбят

и в есенните сълзи потопени,

те стенат и въздишат, и зоват,

извърнали челата си към мене.

Но аз съм беззащитен като ттях,

като ранените безлистни клони,

и моите молби с безумен смях

развихрената нощ злокобно гони.

Върнете ми безбурната любов,

върнете ми желанията прежни

и Тракия с лазурния покров,

и Тракия с лазурните безбрежни!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.